Helt klart cardassisk.
Og har problemer. Alle motorene er koblet ut.
Åpne en anropsfrekevns.
Dette er kommandør Sisko. Trenger dere hjelp?
De svarer ikke. Deres redningssystemer går på reservekraft.
Lås på en traktorstråle. Dra dem inn.
Be Mr. O'Brien om å møte meg der.
Velkommen. Jeg er Benjamin Sisko, kommandør på Deep Space 9.
Min operasjonssjef, Miles O'Brien.
Trenger dere medisinsk bistand?
Jeg tror vi har det bra alle sammen, alt tatt i betraktning.
Jeg er professor Natima Lang.
Dette er mine studenter, Rekelen og Hogue.
- Hva skjedde? - Vi ble fanget i en storm.
Jeg er ikke noe særlig tess som flyger.
Kan du reparere skipet vårt?
Jeg skal ta en titt. Unnskyld meg.
Vi vil gjerne dra videre snart.
Å ha cardassiere på en bajorisk stasjon kan forårsake problemer.
Vi vil ikke det.
Om noen kan reparere skipet deres, så er det Mr. O'Brien.
Imens kan dere bli her.
Jeg er sikker på at det ikke blir noen problemer.
Sier du at du var enig i general Yiris beslutning om å henrette broren sin?
Selvsagt var jeg enig.
Yiris bror var en forræder mot den trelonianske regjeringen.
Det er bare indisier.
Det er i bunn og grunn et spørsmål om lojalitet.
Yiri måtte beskytte broren sin, eller beskytte staten.
Han valgte staten, som jeg også ville gjort, hver gang.
Det er en måte å se det på.
Men først og fremst må man være lojal mot seg selv.
Hvem kan vi takke for de villedende visdomsordene?
- Sarek av Vulkan? - Faktisk var det Bashir av Jorden.
Med sånne følelser ville du ikke vart i fem sekunder på Cardassia.
Ville du?
Fisker du igjen?
Forutsatt at du ikke er noen spion... er du kanskje en utstøtt.
Eller kanskje jeg er en utstøtt spion.
- Hvordan kan du være begge deler? - Jeg sa verken det ene eller det andre.
- Jeg hørte et interessant rykte. - Ett? Jeg satte i gang 12.
Det går rykter om at du har klart å få tak i en skalkeskjulenhet.
- Tror du på alt du hører? - Når det gjelder deg, ja.
I henhold til bajorisk lov, er en slik enhet meget ulovlig.
Om jeg hadde en, noe jeg ikke har.
Jeg ventet ikke at du skulle innrømme det. Jeg kommer bare med varsel.
Prøver du å selge den, vil du tilbringe de neste 50 årene i en straffekoloni.
Jeg sa...
at du ikke har noe å engste deg for.
Unnskyld meg.
- Natima! - Quark.
Jeg sa at du aldri skulle snakke til meg igjen.
- Har du det bra? - Bra?
Dette er den lykkeligste dagen i mitt liv.
Natima, vent. La meg få kjøpe en drink til deg og vennene dine.
Jeg skal lage en samarisk sunset til deg.
Jeg drikker ikke samariske sunseter lenger.
- Hvorfor ikke? - De minner meg om deg.
Plager denne ferengien deg?
Denne ferengien er tilfeldigvis en god venn av Natima. Hvem er du?
- Dette er mine studenter. - Du sier ikke det?
Jeg vil gjerne være med på en av timene. Hva underviser du i?
Politisk etikk.
- Hun kommer til å forandre Cardassia. - Det er nok, Rekelen.
Ikke i det hele tatt. Jeg vil høre mer.
Jeg visste alltid at Natima var bestemt til å bli noe stort.
- Quark. - Bare én drink.
Som i gamle dager.
Aldri.
Du har rett. Det blir bedre.
Jeg er straks tilbake med forfriskninger.
Hendene dine skjelver.
Hvor godt kjenner denne kvinnen deg?
Nok til å mislike deg, eller godt nok til å hate deg?
Hun jobbet her før i tiden.
Hun var korrespondent for den cardassiske informasjonstjenesten.
Før din tid.
Hva er det - mislike eller hate?
Det har ikke du noe med.
Men om du må vite det, så var jeg hennes livs kjærlighet.
Må ha vært litt av et liv.
- Hva med våre drinker? - Baren er der borte.
Kom igjen.
Din samariske sunset.
- Jeg sa at jeg ikke drikker disse lenger. - De minner deg om meg.
Men jeg er her, så du kan like godt nyte den. Dessuten, så er den på huset.
- Du er like vakker som alltid. - Og du er en like stor løgner.
Der ser du, akkurat som i gamle dager.
Jeg har savnet deg. Det er ingen løgn.
- Det virker som du har vært opptatt. - Jeg er veldig suksessrik.
Men, som det står i ervervelsesregel 223...
Jeg har ikke hørt om ervervelsesregler på årevis, og vil heller ikke.
Hvor lenge blir du på stasjonen?
Takk for enda en koselig lunsj.
Jeg trodde ikke det var noen cardassiere her.
Hva skal vi gjøre?
Vi må dra. Takk for drinken.
Men...du rørte den ikke.
- Hvordan går det med reparasjonen? - Skaden er omfattende.
De var heldige som unnslapp angrepet.
De ble truffet av cardassiske sprengninger.
Hvorfor ville cardassiere avfyre mot andre cardassiere?
Kanskje du skulle spørre henne.
Jeg beklager, men jeg trenger skipet mitt.
Umulig. Mr. O'Brien jobber med det ennå.
Skipet deres ble mer skadet enn vi trodde. Faktisk så...
Mistenker dere at skipet vårt ble skadet av cardassiske våpen.
- Du har rett. - Professor.
- Jeg burde ha fortalt dem sannheten. - Hvorfor gjorde du ikke det, da?
Cardassierne involverer ikke utenforstående i innenlandsk politikk,
særlig bajorer.
Å bli beskutt av sine egne, strekker seg litt lenger enn til politikk.
Vi tar politikken vår meget alvorlig.
Om jeg ikke får studentene mine i sikkerhet, blir de drept.
Og om de dør, dør muligens fremtiden til Cardassia sammen med dem.
Noen mener at Cardassia ikke burde bli styrt av militæret.
- Og dere er blant dem? - Ja.
Rekelen og Hogue er ledere av vår bevegelse.
Noe som gjør dere til flyktninger.
Militæret lar oss ikke tale.
De har prøvd å drepe oss én gang. De kommer til å prøve igjen.
Det er derfor jeg må få dem bort fra denne stasjonen.
Jeg skal sende alt ekstra mannskap for å reparere skipet deres.
Vi så en annen cardassier i baren.
- Garak. Så han dere? - Jeg er sikker på det.
Da kan vi ha et problem.
Mr. Garak er et mysterium for oss.
Jeg skal anvise dere til noen gjesterom. Dere vil være trygge der.
Vi setter pris på din hjelp, kommandør.
Mr. Quark. Dette er en overraskelse.
Du har aldri vært her før.
Du frekventerer ikke vanligvis mitt etablissement, heller.
- Selv om jeg så deg der i dag. - Replimaten var fullstappet.
Så hva bringer deg hit nå?
Jeg ville bare se hva du hadde å tilby.
Hva tar du for den?
17 remser med latinum.
Vet du hva? Jeg gir deg 20.
Så usedvanlig sjenerøst til å komme fra en ferengi.
Bare en forretningsmann som hjelper en annen. Vi må holde sammen.
Dette er siste skrik hjemme. Liker du den?
Jeg er ingen ekspert på cardassisk mote. Hva synes du?
Det er så lenge siden jeg hadde en cardassisk kunde...
Da er du heldig. Det er noen ombord på stasjonen.
Nå når du nevner det,
tror jeg at venninnen din kanskje vil synes at denne stilen er tiltrekkende.
Dere er gamle venner, ikke sant?
Du er skarp i oppfattelsen... til å være en cardassier.
- Jeg så hvordan du så på henne. - Jeg så hvordan du gjorde det.
Personlig så synes jeg at denne stilen er litt for radikal.
Men det virker som at vennen din setter pris på denslags.
Folk har forskjellig smak. Det er ikke noe galt med det.
Du ville vært overrasket over hvor skadelig et dårlig motevalg kan være.
Denne kjolen, for eksempel. Den er kanskje helt i skuddet nå,
men om veldig kort tid kan den bli en fornærmelse for øynene.
Visse mennesker synes kanskje til og med at den er upassende.
Og da...
bare filler.
Jeg skjønner.
Mr. Quark, kan jeg gi deg gratis råd?
- Om jeg ikke er nødt til å følge det. - Jeg har drevet med mote lenge,
og jeg vet at det ikke er noe som er verre enn å følge feil trend.
Du er en smart fyr, med din egen uforlignelige sans for stil.
Kanskje du skulle nevne dette for venninnen din?
Jeg ville hatet å se henne som et offer for moten.
Kan du forklare det?
Hun har valgt å assosiere seg med ganske fargerike ledsagere.
Det ville vært tragisk om hun var i veien,
når vennene hennes blir umoderne.
Om noen skader henne, får de med meg å gjøre.
Hva skal du gjøre...
snyte dem ved dabobordet?
Jeg tror jeg kjøper denne kjolen allikevel.
Sørg for at den blir reparert.
Hva vil du med meg?
- Jeg vil hjelpe deg. - Jeg vil ikke ha din hjelp.
Jeg skylder deg det. Om du hadde angitt meg, ville jeg ha blitt henrettet.
Jeg beundret motet ditt.
Det var modig å selge mat til bajorerne. Jeg syntes du var en mann av ære.
Jeg er en ferengi. Du burde ha visst bedre.
Du har rett. Jeg burde det.
Isteden...
Kan du ikke en gang si det?
- Jeg kan ikke en gang tenke det. - Jeg skal si det for deg.
Vi forelsket oss.
Den måneden vi tilbrakte sammen, var den beste i våre liv.
Du forveksler begjær med kjærlighet.
Ikke denne gangen. Jeg elsket deg, Natima.
- Hvorfor forråde meg da? - Jeg gjorde ikke det.
Ikke lyv for meg, Quark. Jeg vet bedre.
Du brukte mine adgangskoder for å betale for varer du aldri skaffet.
Jeg tok litt penger fra den cardassiske kommunikasjonstjenesten.
- De hadde råd til det. - Du stjal.
Jeg tok en sjanse for å få profitt. Det var muligens feil.
Men det jeg virkelig angrer på, er at jeg sviktet din tillit.
Det var det verste feiltrinnet i mitt liv.
Du ville gjort det igjen.
Jeg trodde på deg, Quark.
Men du brukte meg, som du bruker alle andre - for profitt.
La meg hjelpe deg, da. Jeg ber ikke om noe til gjengjeld...
Bortsett fra at du alltid blir hos meg.
Jeg kan ikke bli her. Studentene mine trenger meg.
Du kan ikke forlate meg, ikke nå.
Om du ikke blir hos meg, følger jeg etter deg
til du går med på å ta meg tilbake.
Du vet ikke en gang hvem jeg er.
Jeg er del av den cardassiske undergrunnen.
- Følger du etter meg, blir du drept. - Den sjansen tar jeg.
Hva med baren?
Jeg gir den til Rom. Han ødelegger den, men det spiller ingen rolle.
Det kommer ikke til å fungere, Quark.
Du sier du vil gjøre hva som helst for meg. Du tror kanskje på det.
Men jeg vet bedre.
Du bryr deg bare om deg selv.
Men jeg elsker deg.
Jeg elsker ikke deg.
Hvem av oss lyver nå?
Det er best du går.
Greit, men om det er noe som helst du trenger, så venter jeg.
Det blir lenge å vente.
Professor Langs skip skulle være klart om en time.
Bra. Jeg skal la henne få vite det.
Det er et cardassisk krigsskip som nærmer seg oss raskt.
På, skjerm. Anrop dem, løytnant.
- Ingen reaksjon. - De er i angrepsposisjon.
- De ignorerer oss. - De lader opp sprengninger.
- Skjold. - Skjold oppe.
Lås fasere og fotontorpedoer. Gjør klart til å avfyre.
Kommandør...
Jeg tror vi burde snakke sammen.
Garak, hvorfor truer et cardassisk krigsskip min stasjon?
Ingen truer deg.
Sentralkommandoen vil sikre seg at de har din fulle oppmerksomhet.
Har dette noe å gjøre med professor Lang og hennes studenter?
"Studenter" er en ganske velvillig betegnelse for dem.
"Terrorister" er mer presist.
Den cardassiske regjeringen vil gjerne at Hogue og Rekelen vendte hjem.
De har ikke begått noen forbrytelser her.
De er frie til å gjøre hva enn de vil.
Dette er alt sammen meget pinlig, kommandør.
Vi ville hatet å se at Føderasjonen
ble dratt inn i en ubetydelig sak, som kun angår det innenlandske.
Jeg ville neppe kalt den ubetydelig.
Oppførselen til det skipet
viser at Sentralkommandoen anser Hogue og Rekelen som farlige.
Kanskje irriterende eller ubeleilige, men farlige?
Neppe. Og om de var det,
ville Sentralkommandoen betro situasjonen til meg, en enkel skredder?
Noe som bare bekrefter det jeg har mistenkt hele tiden.
- Du er ingen enkel skredder. - Jasså, kommandør!
Det er en helt annen diskusjon.
Det eneste du trenger å vite
er at de må vende tilbake for Det cardassiske imperiets beste.
- Eller for det cardassiske militæret? - Er det noen forskjell?
Forventer du at en bajorisk stasjon under Føderasjonens kommando
skal utlevere politiske flyktninger fra Cardassia, fordi du sier det?
Den endelige beslutningen er selvsagt din.
Jeg bringer ganske enkelt en beskjed videre.
Så bring dette videre.
Si til Sentralkommandoen
at om noen prøver å ta Hogue og Rekelen med makt,
så skal jeg reagere på samme måte.
Er det klart, Mr. Garak?
Absolutt. Takk for at du traff meg.
Om du har lyst, kan du stikke innom butikken en dag.
Jeg har mange dresser som ville se ganske flatterende ut på deg.
To mugger med kanar, på huset.
Det er drinkene jeg lovet dere, da dere først kom hit.
Beklager at det tok så lang tid.
- Har dere noe imot det? - Man kan ikke stole på deg.
Dere cardassiere bærer virkelig nag.
For sju år siden hadde Natima og jeg en kjærestekrangel og...
Jeg er villig til å la det være gjemt og glemt.
Men professor Lang er ikke det.
Jeg synes det er ekstremt rørende at dere er så lojale.
Om hun sier at vi ikke skal snakke med deg, så gjør vi ikke det.
Jeg skjønner. Hun er læreren deres. Dere er hennes studenter.
Dere må høre etter.
Om dere ikke vil snakke med den eneste personen som kan få dere bort,
så er det greit for meg.
- Vent. - Kan du hjelpe oss å komme oss bort?
- Det er mulig. - Hvordan da?
Et øyeblikk.
Sikkerhetssjefen vår er formskifter. Man kan ikke være for forsiktig.
Jeg antar at dere vet hva en skalkeskjulenhet er.
Jeg har en. Den er ikke i tipptopp stand,
men den fungerer lenge nok til å få dere bort.
Vi har ikke mye latinum. Det vi har...er ditt.
Hvor mye latinum snakker vi om?
Nei, jeg vil ikke ha pengene deres.
Anse skalkeskjulenheten som en gave.
Ferengier er ikke kjent for sin gavmildhet.
Vi er en misforstått rase.
Du har reddet våre liv. Vår bevegelse er deg skyldig.
Jeg vet hvordan dere kan betale meg tilbake. Overbevis Natima til å bli her.
- Hun går aldri med på å bli igjen. - Ingen Natima, ikke noe skalkeskjul,
og ingen måte å komme seg bort fra stasjonen på.
- Hun gjør det ikke. - Overtal henne.
Tross alt, det er dere cardassierne er ute etter.
Han har rett. Hun burde ikke risikere livet sitt for våre forbrytelser.
- Vi kunne spørre henne. - Si det til henne.
Vi skal det. Vi skal gjøre vårt beste.
Det er jeg sikker på at dere gjør.
Jeg grøsser ved tanken på hva som ville skje om militæret fikk fatt i dere.
- Møt oss på rommet vårt om en time. - Jeg skal være der.
Kom inn.
- Hvor er Rekelen og Hogue? - Ved skipet.
Kvarterene mitt virker kanskje litt små først,
men i morgen tidlig skal jeg anmode om noe større.
Det blir ikke nødvendig.
Om du vil ha egne kvarterer, kan jeg arrangere det.
Jeg mener at jeg ikke blir.
Vent, nå.
Dine studenter og jeg hadde en avtale.
De får skalkeskjulenheten, og du blir hos meg.
Du sier at du elsker meg.
Så la meg få komme meg av gårde.
- Og la deg forsvinne ut av livet mitt? - Jeg er ikke del av livet ditt.
Men det har du alltid vært.
Hver dag angrer jeg på det jeg gjorde.
- Jeg kan ikke miste deg igjen. - Du mistet meg for lenge siden.
Greit. Si det, da.
- Si det ikke er kjærlighet igjen i deg. - Det er ikke kjærlighet igjen i meg.
Jeg hørte det!
Du nølte! Innrøm det. Du bryr deg fortsatt om meg.
Quark, gi meg den skalkeskjulenheten.
Jeg kan ikke det. Jeg vil ikke la deg gå.
Quark.
Jeg ville ikke få den på denne måten, men jeg trenger den enheten.
Gi den til meg. Nå.
Eller hva da?
- Skyter du meg? - Om jeg må det.
Så kom igjen og skyt.
Quark, er alt i orden med deg?
- Du skjøt meg! - Det var en ulykke.
Jeg har aldri avfyrt en faser før. Jeg rørte knapt avløseren.
- Det gjør vondt. - Hun vil vite om det gjør vondt!
- Det skal gjøre vondt. - Jeg innstilte den på første.
Skal jeg hente en lege?
Det er OK. Kanskje om du gnir på det...
Quark, jeg er lei for det.
Virkelig?
Ja, for alt. For alle de grusomme tingene jeg sa.
- Du mente det ikke? - Jeg elsker deg, Quark.
Jeg har alltid elsket deg, selv da jeg hatet deg.
Natima.
Jeg har savnet deg. Jeg har savnet deg så mye.
Jeg var så lykkelig sammen med deg.
Og vi kan være lykkelige resten av livene våre.
Jeg skulle ønske det var så enkelt.
Det kan være det, om du tillater det.
Jeg er ikke den samme som jeg var. Jeg har ansvar.
- Jeg skal dele det med deg. - Bevegelsen er mitt liv.
- Jeg har ikke tid til noe annet. - Vi tar oss tid.
Du er en kvinne, Natima - tro meg, jeg vet det.
Det er ikke riktig for deg å være alene.
Jeg er ikke alene. Jeg har studentene mine,
mine drømmer om et bedre Cardassia.
Men er drømmer nok?
Får drømmer deg til å le? Holder drømmer tett rundt deg?
Nei! Men livet mitt krever at jeg ofrer visse ting.
Det betyr ikke at du ikke kan være lykkelig.
Vi hadde det moro sammen, ikke sant?
Husker du den dagen jeg installerte min første holosuite?
- Jeg hadde aldri vært inne i en. - Jeg har ennå det programmet.
Pikniken på Rhymus Major. To soler.
- Lyden av fossefall. - Susing fra flaggerfuglens vinger.
Du malte fjeset mitt med honning.
Og en mordisk sommerfugl landet på nesen din.
Og en mordisk sommerfugl satt fast på nesen min.
Hans vinger slo nesten like fort som hjertet mitt.
- Det var tider, det. - De beste.
Og vi kan få de tilbake igjen.
Jeg gir skalkeskjulenheten til studentene dine. Så kan vi være sammen.
Jeg kan ikke bare forlate dem. De trenger meg.
Jeg trenger deg.
Hør på meg, Natima.
Du har gjort nok for bevegelsen. Du tente ilden.
La dem bære fakkelen.
- Vil ikke bevegelsen overleve uten deg? - Det vil den.
Så la den gjøre det. Og la oss få den lykken vi fortjener.
Du elsker meg virkelig, ikke sant?
Med hele meg, Natima...
For alltid.
Blir du?
Ja, Quark. Jeg blir.
Jeg har ventet sånn på å høre deg si det!
Kom inn.
- Professor Lang. - Ikke nå, Odo. Vi er opptatt.
Jeg ber om unnskyldning for avbrytelsen,
men jeg er redd for at du er under arrest.
- Hva? - Hva er siktelsen?
Kommandør Sisko forklarer. Jeg er virkelig lei meg.
- Vent nå... - Quark, det er i orden.
Kommandør, kan du vennligst forklare hva vi gjør her?
Dere kommer til å bli overgitt til cardassierne.
- Du kan ikke gjøre det. - Jeg vil det ikke,
men Cardassia frigir et halvt dusin med bajoriske fanger,
- i utveksling mot dere. - Har dere gått med på det?
Interrimregjeringen har gått med på det.
En cardassisk transport leverer fangene innen fem timer.
- Du vet ikke hva de kommer til å gjøre! - Det er oss de er ute etter.
La professor Lang gå.
Interrimregjeringen har beordret at dere alle blir overlevert.
Jeg slåss mot dette. Jeg er ikke klar til å gi opp.
Men dette er en bajorisk stasjon,
og jeg må rette meg etter deres beslutning,
uansett hvor uenig jeg er i den.
Så langt ned den mektige har sunket.
- Toran? - Det er Gul Toran nå.
Du er blitt en gul. Jeg innså ikke at Cardassia var blitt så desperat.
Jeg synes din bitterhet er ekstremt tilfredsstillende.
Jeg er glad du tilpasser deg så dårlig til eksilet.
Faktisk synes jeg at min tid her er ganske opplysende.
Så du ville ikke vært interessert i å dra hjem?
Blir jeg belønnet for å informere Sentralkommandoen
om tilstedeværelsen til Hogue og Rekelen her?
Muligens.
Men kun etter at du har sørget for at de ikke drar herfra i live.
Men jeg foreslo en utveksling av fanger, og Sentralkommandoen var enig.
- Jeg overbeviste dem om noe annet. - Hørte de etter?
Min stemme er mindre falmet enn din.
Dreper du dem skaper du martyrer.
Du overvurderer deres betydning.
Hvordan skal du arrangere denne uheldige hendelsen?
Jeg er sikker på at du kommer på noe. Det gjorde du alltid før i tiden.
Skjønner du det ikke? Vi drar begge nytte av Langs død.
Med mindre du har tenkt å tilbringe resten av livet som skredder.
- Jeg skjønner poenget ditt. - Det visste jeg du ville.
Odo, vi må snakke sammen.
Jeg er opptatt. Kom tilbake senere.
Det er for sent senere.
"Jeg, juryen", av Mickey Spillane?
O'Brien lånte meg den.
Det er best dette er viktig, Quark.
Det er det.
Odo, du må la Natima og studentene hennes gå.
De studentene kan være nøkkelen til et nytt Cardassia,
et Cardassia uten et militært regime og undertrykkelse.
Du er ikke interessert i cardassisk politikk.
Et friere samfunn på Cardassia er bra for hele denne sektoren.
Og det ville vært supert for handelen.
Så, det at jeg skal sette Natima og de studentene fri,
er utelukkende grunnet finansielle hensyn fra din side.
Ikke tillat at min grådighet hindrer deg i å gjøre det rette.
Jeg kjenner deg bedre enn du tror.
Dette handler ikke om Cardassia, eller om profitt engang.
Dette handler om professor Lang.
Du har rett. Det er det.
Hun er i fare mens Rekelen og Hogue er her.
Hvorfor sa du ikke det før?
Hva var det meningen at jeg skulle si?
At jeg elsker henne? At jeg ville gjort hva som helst for henne?
At uten henne ville livet mitt vært meningløst.
Hva skulle det vært godt for?
Du forstår ikke. Du har aldri hatt de følelsene.
Du vet ikke hva det betyr å virkelig bry seg om noen.
Du har like mange følelser som en stein.
Ikke ment fornærmende.
Fortsett.
Hør på meg, Odo.
Gjør du dette for meg, så skal det ikke være flere hemmeligheter mellom oss.
Jeg skal fortelle deg om alle avtaler under bordet,
enhver plan om å lyve, alle skitne triks
som min bror Rom er involvert i.
Siden du sier det på den måten, er jeg ikke interessert.
OK.
OK, la meg si det på en annen måte.
- Gjør det for meg. - For deg?
For alle de årene vi har kjent hverandre, for alt vi har vært gjennom.
Du kjenner meg, og jeg kjenner deg.
Noen ganger er vi på motsatte sider.
Men det betyr ikke at vi ikke står hverandre nært.
Jeg har aldri sagt dette til deg, Odo,
men jeg er like glad i deg som jeg er i broren min.
Og jeg har sett hvor bra du behandler han.
Odo, se på meg.
Se på meg - jeg er på knærne mine.
Jeg ber deg. Jeg bryr meg ikke om hvorfor du gjør det.
Velg hvilken som helst grunn, men la Natima og de andre få gå.
- Jeg skal gjøre det. - Vil du det?
Men ikke for deg.
Å overgi dem til cardassierne ville innebære at de dør.
Ikke noe de har gjort gir hjemmel for det.
Jeg setter dem fri, Quark, men kun i rettferdighetens navn.
Rettferdighet. Det skulle være mitt neste forslag.
Du gjør ikke egentlig dette for meg, da?
- Riktig. - Da skylder jeg deg ikke noe.
Dette betyr så mye for meg.
Gi slipp.
Beklager.
La oss skyndte oss, før du ombestemmer deg.
Ett spørsmål...
hvordan forventer du at de skal komme seg forbi det krigsskipet?
Jeg visste at du hadde en skalkeskjulenhet.
Jeg har alltid sagt at du er for smart for meg, Odo.
Quark. Hva gjør du her?
Får dere ut.
Takk.
Lykke til.
Jeg har installert en skalkeskjulenhet.
Aktiver den når fortøyningsboltene utløses.
Få så skipet opp i warp 8.
Gjør avskjedene korte.
Men hvorfor haster det?
Du har forrådt oss.
- Nei. - Ikke ødelegg en så...fin dress.
- Hvorfor gjør du dette? - Man blir lei av eksil etter en stund,
selv i så trivelige omgivelser som dette.
Greit, ta dem, men la Natima være i fred.
- Quark! - Nei, han har rett.
- Vi er flyktningene. - De er enige med meg.
Uheldigvis kan ikke de, eller jeg, ta den avgjørelsen.
Professor Lang, uansett hvor liten hennes rolle er,
er kjent for Sentralkommandoen.
Å drepe oss endrer ikke noe.
Cardassia glipper ut av hendene på militæret.
Jeg er ikke her for å diskutere med deg.
Skader du disse menneskene, vil kommandør Sisko reise tiltale,
- så langt loven strekker seg. - Det minner meg om noe.
Quark, ting hadde gått mye lettere
om du ikke hadde menget deg med disse folkene.
- Jeg var alt innblandet. - Jeg vet det. Synd.
- Jeg liker deg ganske godt, Quark. - Skal du skyte meg?
Jeg pleide å leve etter et enkelt motto...
aldri la følelser komme i veien for arbeidet ditt.
- Litt klisjéfylt, men sant. - Jeg skal huske på det.
Selv om jeg vedgår at det er mot mitt bedre vitende,
må jeg utføre dommen til Sentralkommandoen.
Du vedgår at det er galt.
Stå for det du tror på.
- Hva tror du på, Garak? - Hva gjør du her?
Sørger for at du utfører oppdraget ditt.
Jeg mistenkte at du ville bli blaut av å bo sammen med bajorer i to år.
- Jeg hadde rett. - Du har aldri hatt rett.
Gå til siden og la meg avslutte disse triste greiene.
Jeg overtar nå.
Så du kan få anerkjennelse, og sikre deg at jeg forblir i unåde?
Utrolig at du en gang ble ansett som smart.
Tror du at ved å fullføre én oppgave,
så blir ryktet ditt restituert?
Nei, jeg antar det ikke er sånn.
Gå tilbake til syskrinet...skredder.
Noen mennesker burde aldri bli forfremmet.
Ikke bare stå der. Skipet deres venter.
Alle ferengier her kommer til å handle i butikken din.
Det alene gjør at det var verdt umaken.
Dere hørte mannen, opp med farten.
Takk.
- Begge to. - Ja. Kom igjen, kjapt.
Stå på videre.
Quark, jeg må si farvel.
Bare la dem gå. Det blir mindre smertefullt.
Nei, du forstår ikke.
Jeg må si farvel til deg.
Jeg drar sammen med dem.
- Men vi hadde en avtale. - Jeg kan ikke bli her.
Kanskje jeg kommer tilbake en dag, og vi kan være sammen,
men ikke før min jobb er utført.
Så jeg må bare vente til Cardassia blir fritt og demokratisk?
Jeg lover...
Jeg skal sørge for at det er verdt å vente på.
Kan jeg ikke bli med deg?
Nei. Det er ikke din kamp.
Og jeg kunne ikke taklet det, om det skjedde noe med deg.
Jeg trenger å vite at du er her, trygg.
På den måten vil også en del av meg alltid være trygg.
Jeg elsker deg, Quark.
Det vil jeg alltid.
Jeg elsker deg, også.
Jeg forslår at vi vender tilbake til Promenaden uten forsinkelse.
Hvorfor skjøt du Toran?
- Hvorfor lot du professor Lang gå? - Ikke noe valg. Jeg elsker henne.
Jeg elsker Cardassia, som er grunnen til at jeg måtte gjøre det jeg gjorde.
Jeg forstår ikke.
Det er greia med kjærlighet...
ingen forstår den egentlig, ikke sant?
Tekstet av Randi Stangebye